ПОЯСНЮВАЛЬНА ЗАПИСКА
до проекту Закону України “Про мови в Україні”
1. Обґрунтування необхідності прийняття законопроекту
Необхідність прийняття Закону України “Про мови в Україні” обумовлена потребою реалізації статей 3, 10, 11, 21, 22, 24 та 53 Конституції України, згідно з якими права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, державною мовою встановлюється українська мова і гарантується вільний розвиток, використання і захист російської мови, інших регіональних мов.
Необхідність прийняття цього Закону обумовлена також зобов’язаннями України щодо імплементації Європейської хартії регіональних мов або мов меншин, ратифікованої Верховною Радою України, нагальною потребою адаптації мовного законодавства України до стандартів міжнародного світового (на рівні ООН) та європейського (на рівні Ради Європи та ОБСЄ) права в сфері мовної політики. 
Авторський колектив законопроекту, внесеного на розгляд Верховної Ради України шостого скликання, при його розробці врахував практично всі рекомендації експертів Ради Європи, і вважає, що в запропонованому проекті мета адаптації мовного законодавства України до світових та європейських стандартів в основному досягнута. 
2. Цілі і завдання законопроекту
У проекті Закону України “Про мови в Україні” відповідно до Конституції України визначається порядок застосування мов України, принципи мовної політики держави та її обов’язки щодо забезпечення конституційного права людини на вільне використання мов.
Цей Закон має на меті регулювання діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо забезпечення розвитку і функціонування української мови як державної мови в усіх сферах суспільного життя української держави, вільного розвитку, використання і захисту російської мови, інших регіональних мов, а також щодо сприяння вивченню мов міжнародного спілкування.
3. Загальна характеристика і основні положення законопроекту
Законопроект складається з преамбули, одинадцяти розділів, 33 статей.
В окремих розділах вирішуються питання, пов’язані з визначенням загальних положень, основних принципів мовної політики держави, статусу різних мов, що традиційно вживаються в Україні, з обов’язковим застосуванням української мови як державної, використанням російської мови, інших регіональних мов в публічному житті, з організацією виконання Закону тощо.
У порівнянні з чинним Законом України “Про мови в Українській РСР”, запропонований проект ґрунтується на принципово інших засадах. Передусім, він виходить з пріоритету прав людини і розвиває в цьому плані положення статей 3, 21 та 22 Конституції України. Зокрема визначається, що кожний громадянин України, незалежно від етнічного походження, національно-культурної самоідентифікації, місця проживання, релігійних переконань, має право вільно користуватися будь-якою мовою, вивчати та підтримувати будь-яку мову, вважати себе належним до однієї чи більше мовних груп. Допускається лише регулятивна функція держави в реалізації цих прав з урахуванням мовного розмаїття в Україні.
Тим самим нині діючий принцип національної належності замінюється принципом вільного мовного самовизначення. 
Такий підхід відповідає нормам Європейської хартії регіональних мов або мов меншин, в якій не вживається поняття національних меншин, а йдеться про традиційні мови на певній території.
Виходячи з конституційних положень, а також з того, що українська мова є найпоширенішою в державі, визначається статус української мови як державної. Визначаються статус російської мови, інших регіональних мов. 
4. Стан нормативно-правової бази у даній сфері правового регулювання
Законодавство України про мови складається з Конституції України, Закону України “Про мови в Українській РСР”, Закону України “Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин” та інших міжнародних договорів України, згоду на обов’язковість яких надала Верховна Рада України. Особливості використання мов в різних сферах суспільного життя регулюються відповідними нормами інших нормативно-правових актів: Законами України “Про освіту”, “Про дошкільну освіту”, “Про позашкільну освіту”, “Про загальну середню освіту”, “Про вищу освіту”, “Про судоустрій України”, “Про статус суддів”, Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кримінально-процесуальним кодексом України, Законами України “Про нотаріат”, “Про адвокатуру”, “Про вибори Президента України”, “Про вибори народних депутатів України”, “Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів”, “Про всеукраїнський та місцеві референдуми”, “Про органи реєстрації актів громадянського стану”, “Основи законодавства України про культуру”, “Про кінематографію”, “Про інформацію”, “Про телебачення і радіомовлення”, “Про інформаційні агентства”, “Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації”, “Про поштовий зв’язок”, “Про телекомунікації”, “Про рекламу”, “Про національні меншини в Україні”, “Про місцеве самоврядування в Україні”, “Про місцеві державні адміністрації», “Про службу в органах місцевого самоврядування”, “Про лікарські засоби”, “Про географічні назви», „Про Регламент Верховної Ради України”, Постановою Верховної Ради України “Про затвердження положень про паспорт громадянина України, про свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон” . Прийняття проекту цього Закону як базового тягне за собою зміни у вищевказаних нормативно-правових актах. Ці зміни відображені в розділі ХІ “Перехідні положення” цього законопроекту.

5. Фінансово-економічне обґрунтування
З урахуванням того, що у Державному бюджеті передбачені кошти на забезпечення розвитку і функціонування української мови як державної та на імплементацію Закону України “Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин”, введення в дію цього законопроекту не потребує додаткових бюджетних коштів. 
6. Прогноз очікуваних соціально-економічних, правових та інших наслідків застосування Закону після його прийняття
Із прийняттям Закону України «Про мови в Україні» будуть визначені правові засади забезпечення розвитку і функціонування української мови як державної мови в усіх сферах суспільного життя, гарантування дбайливого ставлення до російської мови, інших регіональних мов, забезпечення прийнятних і виправданих форм використання цих мов у діяльності місцевих органів державної влади і органів місцевого самоврядування, в освіті, у діловому та професійному спілкуванні. 
Правова урегульованість мовних відносин у суспільстві є передумовою для вирішення головного завдання української державності – інтеграції всіх громадян в єдину громадянську мультикультурну націю.

Народні депутати України	________________		_________________

				________________		_________________

				________________		_________________